Tidigare:
- Det var från Excalibur. - Ett sår från det kan inte läkas.
Med Prometheus flamma kan jag befria dig från Excalibur.
Jag är inte lika stark som du. Jag har gett efter för mörkret.
Verkligen?
Jag hittade det här ute.
Jag antar att det inte är den Mörka längre, utan de Mörka.
Är du redo att veta vad mer som hände i Camelot?
Men först måste vi ta hand om henne.
Sätt igång, bläckfiskbläcket slutar snart verka.
Killian, snälla... Vad gör du?
Du tog mina minnen och försökte dölja sanningen för mig.
Nu ska jag återgälda det.
Att döma av din min behöver du tyglas.
Så! Ingen mer magi för dig.
Med tanke på hur hjälpsam jag är låter du väl mig vara?
Så länge du håller dig ur vägen för mig, håller jag mig ur vägen för dig.
Säg mig, hur känns det att vara en av De onda?
Jag känner mig pånyttfödd.
- Mila! - Du är ändå en ynkrygg.
Jag vill att du ska lida. Jag lovade dig att vi skulle ha lite kul först.
Hej...
- Jäkla krokodil! - Inte direkt.
Men jag förstår att du är förvirrad.
Det kommer inte att funka. Jag är inte där ute. Jag är här inne.
Jag är din guide, rösten i huvudet.
Bespara dig besväret med att prata, för jag tänker inte lyssna på dig.
Tänk om vi kunde ge dig det du har velat ha i hundratals år!
Din hämnd.
Just det, jag såg det du såg. Jag såg din smärta.
Jag kan lindra den. Håll dig till mig, så klarar du det du inte kunde förut.
- Och vad är det? - Att döda mig, förstås.
- Emma! - Jag kollar källaren.
Emma! Emma!
Vad har hänt?
- Gjorde du Krok till en av De onda? - Det var enda sättet att rädda honom.
- Tänkte du inte på följderna? - Jag kunde inte låta honom dö.
Nej, men... Nu har vi ett större problem.
Ja. Jag trodde inte det här skulle ske.
Jag försökte förinta ondskan. Efter allt Zelena har gjort mot dig-
- skulle ditt liv vara lättare utan henne.
Kom igen, det är överlagt mord. Du borde ha kommit till oss.
Och riskerat att förlora nån annan?
För att tygla mörkret drog jag mig undan-
- men ingen gav mig hopp eller sa till när jag var dum.
Okej då! Du är dum. Sluta med det!
- Just nu måste vi städa upp röran. - Nej, det måste vi inte.
Ge tillbaka våra minnen. Vi kan komma på Kroks plan och stoppa honom.
Tyvärr inte. Drömfångarna som du sa låg i skjulet är borta.
Vad fasen sysslar kapten Den onde med?
- Emma gjorde dig ond. - Och nu vill du hämnas.
Tanken har slagit mig.
För det här fina verktyget tror jag att jag tar din hand.
För Milah tar jag ditt hjärta.
För att du fyllde Emma med ondska... Jag tror att ditt huvud duger bra.
Vad väntar du på? Sätt igång.
Nej, nej, nej, nej!
Jag har väntat i flera århundraden på det här ögonblicket, och jag vill...
...njuta av det.
Få ordning på dina affärer, för vi ska duellera på mitt skepp...
- ...där allt började. - Vad poetiskt.
Vi vet båda att det här vapnet inte kan döda dig.
Det stämmer att det svärdet inte kan döda mig.
Men det kan det här.
- Excalibur! - Du har det.
Nu när det är helt, så kan det inte styra mig, men det kan döda mig.
Du behöver bara ta det ifrån mig. Nå, vad säger du, krokodil?
- Ska vi avsluta det vi påbörjade? - Ja.
En gång pirat, alltid pirat.
Krok försökte döda mig i århundraden. Hämnd är logiskt.
Varför radera mitt minne om han ändå skulle avslöja planen?
Även om det är nåt mer måste vi stoppa honom före tolv och rädda dig.
- Merlins meddelande, då? - Nimue kan stoppa Den onda, sa han.
- Nimue var Merlins sanna kärlek. - Och den första av De onda.
Jag vet. Hur får vi veta mer om henne?
Läs De ondas krönikor. Där finns mycket som kan hjälpa oss.
Hur mycket jag än beundrar akademisk flit, så finns det ett lättare sätt.
Jag är fortfarande en av De onda. Jag kan skydda dig.
Du behöver bara ta av armbandet.
- Ni litar inte på mig... - Skulle du ha litat på mig?
- Det är alltså sant. Du är här. - Henry!
Säg till dem att ta av armbandet. Det är enda sättet att förstå allt.
- Nej. - Va?
Du ljög för oss om Krok och allt. Varför skulle vi lita på dig nu?
- Jag är din mor! - Är du det?
Mamman jag kände skulle inte dölja saker för mig.
- Jag trodde att du skulle förstå. - Jag trodde att jag kunde lita på dig.
Så du kan förlåta Regina och Gold, men inte mig?
De har förändrats. De har bevisat det.
- Det har jag med. - Ja, när vi först träffades.
Men när det blev tufft kom du inte till någon.
Du bestämde dig för att lösa det själv. Vi var ett lag.
Operation Kobra. Jag minns.
Men nu vill du bara ha tillbaka din magi så att du kan göra det själv.
Och jag har sett vad du gör med mörk magi.
Han behöver tid, Emma.
Vi borde gå till biblioteket.
Jag måste göra nåt först. Vi ses där.
- Låt mig gissa, jag är inte inbjuden. - Emma, vi älskar dig.
- Men ni litar inte på mig. - Vi litar inte på ondskan.
Stanna här och låt oss rädda dig. Det är bäst så.
Det finns inget vi kan göra.
Valvet har redan gjutit in Krok som den nya ondskan.
Sen gick han hitåt. Följ mig.
- Och sen tar spåren slut. - Sprid ut er och leta.
Han är en av De onda. Han kan ta sig vart som helst.
- Vi måste börja någonstans. - Vi har inte tid.
Av alla vägar jag såg för er dotter så var det här den mörkaste.
Vi borde gå till Mormors och förbereda oss.
Emma skulle aldrig skada oss.
Men den nya av De onda... Vi behöver så många allierade vi kan få.
Lancelot, din mor är Damen i sjön. Kan hon hjälpa oss?
- Kanske. - Kanske?
Åk, Lancelot. Hon har mycket makt, och sjön ligger bara två dagar bort.
- Försök. - Om jag inte hinner, då?
Då får du tillbringa dina sista ögonblick med din mor.
Vi var så nära, Mary Margaret.
Emma var bara sekunder ifrån att förinta ondskan.
Då skulle Krok ha dött. Hon valde kärleken, David.
Vi hade gjort likadant. Vi delar ett hjärta för att vi tog såna risker.
Vi räddar varandra. Så gör vi i vår familj.
- Så lita på henne. - Det gör jag.
Jag hoppas bara att hennes tillit till Krok är berättigad.
Vad i helsike har jag på mig? Varför måste De onda klä sig som munkar?
Ja, mycket bättre. Jag körde också med läder.
Ur vägen!
- Försöker du ignorera mig? - Prata så mycket du vill.
Det finns ingen chans att ta hämnd när Gold är i Storybrooke.
Det är där vi kommer in. Får jag föreslå en förbannelse?
Och krossa hjärtat på den jag älskar mest? Nej!
- Jag tänker inte döda Emma. - Det finns kryphål.
- Killian, det funkade! Du lever. - Ja.
Efter att ha kväst min blodtörst i århundraden-
- slängde du tillbaka mig i mörkret. Bra jobbat!
Att binda dig till Excalibur var enda sättet.
Excalibur! Var är min nya glänsande boja?
Jag vet inte. Den försvann när du gjorde det.
- Vad lägligt. - Hur länge har han varit med dig?
- Ser du honom fortfarande? - Ja, tyvärr.
Hon är ju en av De onda oavsett hur ineffektiv hon är.
Lyssna inte på honom. Han är inte verklig, men det är jag.
Den där framtiden jag var rädd för... Vi kan få den. Huset i Storybrooke.
Jag är inte rädd längre.
Jag vill ha den ihop med dig. Den är vår, om du också vill ha den.
Det skulle jag vilja mer än nåt annat.
Killian, titta.
Demonen är borta.
Vi kan klara det, vi kan få ondskan ur oss båda.
Hur?
Genom att göra det jag gör med dig, genom att vara med dem vi älskar.
Rumpel! Vad är fel? Kommer du inte?
Mina förberedelser för striden finns inte i böcker.
Men det här var din idé.
Du och de andra kanske kan skydda er själva.
Men för mig... Jag har flytt från strider hela livet.
Det är dags att sluta.
Du behöver inte bevisa nåt. Du räddade mig. Du är en hjälte nu.
Men det raderar inte ett liv av feghet, det kan inget göra.
Belle, jag vet att jag har sårat dig på oförlåtliga sätt.
Men att du vill att jag ska leva betyder inte att du vill ha mig.
Om jag överlever det här vill jag vara bättre mot dig.
Jag vill älska dig som jag inte kunde förut, med ärlighet och mod.
Låt mig vara mannen du förtjänar.
Mannen som jag svor vid min sons grav att jag skulle bli.
Jag vet inte vad jag ska säga.
Säg inget.
Om jag vinner... Om jag vinner går jag till brunnen där vi gifte oss.
Om du möter mig där så vet jag hur du känner.
- Du! Jag får inte släppa in dig! - Då gör du bara ditt jobb.
- Dåligt, men du gör det. Grattis. - Sakta i backarna, syrran.
Kära syster. Tack för att du tog hand om mitt barn när jag var kidnappad.
- Men jag ska hämta henne nu. - Lycka till.
Var är min dotter?!
Efter allt du har gjort, trodde du inte att vi skulle skydda henne från dig?
- Hon är mitt barn! - Och Robins barn.
Du ska aldrig ta henne ifrån honom.
Du har fått allt hela livet och står inte ut med att jag äntligen får det!
Enda anledningen till att du har barnet är att du dödade Marion-
- och lurade Robin på det mest avskyvärda sätt man kan tänka sig.
- Var det en komplimang? - Det måste bli slut på galenskapen.
Jag håller med. Men jag tror inte att det går.
Jo, jag tror faktiskt att det går.
När Regina bad mig vakta dig ville jag inte vara i samma rum som du.
- Men det är inte så illa ändå. - Vi vet att du ändå inte skjuter mig.
Tror du inte det, efter allt du har gjort mot mig?
Visst, en pil i knäet skulle göra dig gott, och kanske mig med.
Oroa dig inte, älskling.
Ett trasigt knä är inget mot ett trasigt hjärta.
Stämmer inte det, Swan?
Vad är det här?
Jag trodde att du och hjältarna skulle läsa er till min plan.
Det är inte därför du är här. Du är här för att du har känslor för mig.
Swan, självklart har jag fortfarande känslor för dig.
- Ilska, hat, besvikelse... - Du menar det inte.
När du band mig till Excalibur öppnade du mina ögon.
Nu ser jag vad du verkligen är: ett ankare.
Nu ser jag tydligt att du inte var mer än en söt, blond förströelse.
Men vet du vad? Jag är en fri man nu.
Du kommer aldrig att hindra mig att få det jag vill ha igen.
Krok... Killian.
Vad du än avtalade för att hämnas på Gold så är det inte värt det.
Ondskan utnyttjar dig.
Den bryr sig inte om vad du vill, bara vad den vill.
Man blir bara utnyttjad om man inte vet om det.
Om jag får det jag vill, bryr jag mig inte om nåt annat. Du borde förstå.
- Allt jag gjorde var för din skull. - Det är ditt problem, Swan.
Du är så rädd att förlora dem du älskar att du knuffar undan dem.
Det är därför du alltid kommer att vara föräldralös.
Det behövs inga skurkar för att din lycka ska förstöras.
Det klarar du rätt bra på egen hand.
- Varför gör du så här? - För att...
...jag vill såra dig, så som du sårade mig.
Okej, det räcker med förströelser. Jag ska kolla vilken väg vi ska gå.
Jag går och fyller på vatten.
- Vad är det för jäkla ljud? - Dolkens sång till svärdet.
Om du hör det betyder det att Excalibur är rätt nära.
Nej, Emma sa att det försvann.
Vakna upp, vännen! Din älskade ljuger. Hon har svärdet.
- Varför skulle hon ljuga för mig? - Så att hon kan styra dig.
Inte för att hon behöver Excalibur. Hon är rätt bra på det ändå.
- Vad fasen ska det betyda? - Du! Stick härifrån!
Vi pratade just om dig! Fråga henne själv.
Fråga mig vadå? - Krok, vad är det som händer?
Emma, vet du var Excalibur är?
Killian... Rumpel manipulerar dig. Det är det han gör.
Du ljög för mig. Jag hör att det kallar på dolken, Emma.
Har du Excalibur?
Ja.
- Använde du det på mig? - Va? Självklart inte!
Varför sa du inte sanningen, då?
Var du rädd att jag skulle be dig om det? Du tänkte aldrig ge mig det...
Jag gjorde det för att skydda dig. Du sa att du inte kan motstå ondskan.
Och det var därför jag bad dig att inte göra mig till Den onde!
- Men du gjorde det ändå. - Du var döende.
Vet du vad det värsta är? När din egen mor ville använda dolken-
- för att du inte skulle krossa Meridas hjärta, så sa jag-
-att du måste fatta beslutet själv.
Jag slutade inte tro och lita på dig för ett ögonblick.
Men du tror ju inte på mig, så hur ska jag stå emot det?
- Killian... - Säg inget.
Hej, den Mörka. Förlåt, men det är rörigt-
- sen du skickade hit Merida för att döda Belle.
Hur kan jag hjälpa dig idag? Jag antar att du inte bara tittade in.
Jag behöver hjälp. För att stoppa Krok behöver jag mitt minne.
Hur tänkte du få tillbaka det?
Zelena och Krok förlamade mig med bläckfiskbläck. Det finns lite kvar.
Du vill att jag använder det under duellen...
Jag ber bara att du ska hålla honom upptagen medan jag tar drömfångarna.
Ja, men jag behöver inte det här för att göra det.
Det är här den magin hör hemma.
Vad gör du? Du kan inte slå Krok utan den.
Min fejd med kaptenen är hundratals år äldre än du.
Om jag ska slå honom ska jag göra det med heder.
Och det ska jag.
- Det är ett självmordsuppdrag. - Vi får väl se.
Men med mig är det jag som står på spel. För dig är det mycket mer.
Tror du verkligen du kan vinna ensam?
- Det vet jag att jag kan. - Grejen med självförtroende är...
...att det är bra för att börja en fajt, men inte för att avsluta den.
Lycka till.
Innan vi går in, låt mig påminna dig om en sak.
Du har dina krafter, men det har jag med.
Vad gör vi här?
Om det är en föreläsning om hopp så har jag hört allt förut.
- Zelena. - Har du saknat mig?
Har man väl provat grönt är inget annat mödan lönt.
Regina! Vi har pratat om det här.
Parterapi? Jag föreställer mig att ni behöver det nu.
Låt mig påminna dig om en sak.
Hur ond du än tror att du är så är du inte ens i min liga.
Jag har tillbringat så många år med att göra ohyggliga saker-
-bortom det du kan föreställa dig.
Men vet du hur jag lyckades förändra mig? Henry.
Det krävdes ett barn och ovillkorlig kärlek.
Det gjorde mig till mitt bästa jag.
Och jag hoppas att den sortens kärlek har samma inverkan på dig.
Bara så att du vet: Vi tre kommer aldrig att bli en familj.
Men Regina och jag är överens.
Du är hennes mor. Så trots våra instinkter har vi hopp för dig.
Du kan besöka vårt barn så länge en av oss är med.
Så ja, min lilla gröna gullunge. Så ja.
Jag är din mamma.
- Henry! - Mamma? Rymde du?
Ja, av ett bra skäl. Jag behöver din hjälp och tillit.
- Jag sa redan till dig. - Ja, och jag förstod vad du sa.
Jag ber inte dig ta av armbandet.
- Hur ska du göra det utan magi? - Med hjälp. Med dig.
Krok stal drömfångarna och mina minnen, så jag måste veta nåt.
Om vi får tillbaka dem kan jag hjälpa alla.
Ingen är bättre än du på att bryta en förtrollning.
Operation Kobra. Minns du?
En hitta-formel. Jag behöver bara det du använde för att göra drömfångarna.
- Det leder till de andra. - Så du hjälper mig?
- Jag behöver bara en sak till. - Vadå?
Ett namn.
- Operation Kobra, del två? - Det får duga.
Killian? Killian!
Den onde, jag kallar på dig!
- Förlåt. - Du kunde ha låtit mig välja.
- Vi måste prata om det. - Vet du hur det är...
...att inte styra över sig själv?
Sist var jag tvungen att se på när Rumpel nästan dödade dig.
Jag var på knä när han nästan krossade mitt hjärta.
Jag vet hur det känns! Alla har övergivit mig.
- Jag övergav dig inte. - Jag vet.
Men jag höll på att förlora dig till ondskan.
När jag är rädd slutar jag lita på folk, det vet du.
- Det gör det inte rättvist. - Killian, vänta!
Det var inte meningen. Det var inte därför jag kallade på dig.
Jag kallade på dig för att jag tror på dig. Jag litar på dig.
Ta det om du vill ha det.
Vi ska få ut ondskan ur oss båda. Vi ska göra det tillsammans.
Jag lovar att jag aldrig ska försöka kontrollera dig igen.
Jag älskar dig.
Det brukar vara jag som måste säga det först. Jag älskar dig med.
Jag visste inte om du skulle komma.
Och missa chansen att ta andra handen?
Det här duger inte. Det måste bli en rättvis fajt.
Din familj ska inte få skylla förlusten på att du var halt.
Det var hundratals år sen jag var dödlig här.
När jag tog Milah? Jag undrade-
- vilken sorglig typ du var som inte kämpade för din fru.
Jag är inte längre rädd. Jag måste kämpa för dem jag älskar.
Menar du inte "dö för dem du älskar"?
Det får vi väl se.
- Där är du ju! - Vi har letat överallt efter dig.
Emma, vad har hänt med dig? Mår du bra?
Ja, just nu. Det ser värre ut än det är.
- Är du säker? - Ja.
Vi är redo att bota vår sjukdom. Var är Merlin?
- Han är där inne. - Då sätter vi igång.
Jag hämtar honom.
Om ni får det här meddelandet är det värre än jag fruktade.
Bara en person kan hjälpa er att besegra Den onda. Hon heter Nimue.
Om ni vill förinta ondskan måste ni...
Den onda har redan hittat mig.
Jag hörde dig förbereda dig på det värsta. Ledsen, det har redan hänt.
Akta! Det är världens äldsta hjärta. Skär upp det och räkna ringar!
- Jag lämnade ett meddelande till dem. - De kan inte hindra mig.
- Inte medan jag har det här. - Excalibur!
- Vad vill du ha? - Hämnd. Jag måste till Storybrooke.
Vill du skapa en förbannelse? Det går inte-
- utan att krossa hjärtat på den du älskar mest.
Det är därför jag inte ska krossa det. Nån annan gör det.
Nån som faktiskt har känslor för dig, och det är inte jag.
- Men det är jag. - Nimue...!
Minns du? Jag är alla De onda.
Det är väl romantiskt? Trots allt som har hänt älskar jag dig mest av allt.
Och jag älskar dig. Det har jag alltid gjort.
- Men du är inte här egentligen. - Åh, kompis, det är hon visst.
Hon finns i alla De onda.
Så när jag krossar ditt hjärta kommer hon också att göra det.
Vi kan fortsätta hela dagen-
- men det gör ingen skillnad förrän du har Excalibur.
Det sägs att det första såret gör mest ont.
Det är ren lögn.
Vi är framme. Det är här han har dem.
Det är ologiskt. Varför förvarar han drömfångarna så lättåtkomligt?
- För att vi inte kommer åt dem. - Han leker med mig. Han plågar mig.
Tur att jag tog nåt mer än hitta-formeln.
Kalla mig optimist, men jag hoppades på att få använda det.
- Henry, är du säker? - Du behövde inte inkludera mig.
Men det gjorde du.
Om du är villig att ta första steget tillbaka så är jag också det.
- Jag ska gottgöra det. - Vill du börja med att rädda alla?
- Du lurade mig. - När du hade ljugit om Excalibur...
...var det bara en tidsfråga innan du försökte styra mig.
Ingen kommer att kontrollera mig igen.
Gå tillbaka dit du kom ifrån, tillbaka till stenen.
Varför hjälper du honom hämnas?
Var inte naiv. Den onda gör inget utan att få nåt i gengäld.
- Vad vill du? - Du är en av De onda.
Du vet vad vi vill ha. Du vill också ha det.
Nej...
- Det kan du inte! - Jo.
Och vi ska göra det.
Killian...
Din hämnd är inte ditt lyckliga slut.
Jag är det. Det sa du till mig.
Om du förstör det här hjärtat förstör du ditt lyckliga slut samtidigt.
Ja, Killian Jones sa det till dig, din kärlekskranka valp.
Men den mannen dog så fort du gjorde honom till en av De onda.
Du höll ut längre än jag väntade mig, krokodil.
Om du hade kämpat så hårt förut hade jag kanske gett dig din fru.
Fläckad, men återlämnad.
Vad väntar du på, pirat? Gör slut på honom.
Sätt igång då, krokodil.
Jag skulle så gärna köra svärdet genom dig.
Men jag tror att jag hellre låter dig leva.
Livet ut kommer du att leva med att jag slog dig.
Idag.
Du... Du klarade det!
Du vann.
Och du kom. Belle, jag är så glad att du är här.
Jag är redo att göra rätt och lägga det förflutna bakom oss.
Det här är inte lätt för mig. Jag älskar dig.
Någon del av mig kommer alltid att älska dig.
Men du har krossat mitt hjärta för många gånger. Tilliten är borta.
Men jag har förändrats! Mitt hjärta är rent nu.
Ja, det har du, och det är det.
Du är mannen som jag alltid hoppades att du skulle bli.
Varför gör du så här nu, då? Nu när vi kan få det att fungera.
Jag vet inte om jag vill få det att fungera.
Om jag ska komma underfund med det måste jag göra det ensam.
Jag har tillbringat för många år med att försöka laga ditt hjärta.
Nu måste jag skydda mitt eget hjärta.
Belle! Snälla...
Ta det inte så hårt. Han dog för ett gott ändamål.
Förlåt. Vila i frid.
Det är slut, Emma.
Jag sa att jag aldrig skulle överge dig.
Ledsen. När en förbannelse har påbörjats kan den inte stoppas.
Nej, jag kan inte stoppa den, men du kan glömma varför du skapade den.
Och att du var Den onde.
Smart, min kära!
När du vaknar kommer du att vara mannen du var, mannen jag älskar.
Mannen som älskar mig.
Det krävs mer om han ska glömma bort att han är Den onde.
Jag vet.
Jag måste radera minnet på alla som visste...
...att jag förvandlade Krok till Den onde.
Du har rätt, för ingen skulle kunna förstå.
Varför lita på din familj när du kan göra allt själv?
Det är mitt fel. Det är jag som ska rätta till det.
Med mörk magi som tillsätter minnesförlust till förbannelsen...
Men du kommer inte att gilla det den leder till.
Eller ännu värre: Du kanske gillar det.
- Hur kom det tillbaka hit? - Arthur...
Vad är det?
Mörk magi.
Extremt mörk magi.
Ska vi tro på att du bara ger oss våra minnen?
Vi kan lita på henne.
- Kan vi det? - Ja.
Okej.
Emma, vad är fel?
Jag minns. Jag vet vad han gör, vad de gör.
Grattis! Du misslyckades inte helt.
Du kom tillbaka från duellen med rätt ingrediens för vår plan.
Blodet från en man som har varit i helvetet.
Rumpelstiltskin har gjort något som få har gjort. Han dog och återuppstod.
I dammen finns en portal till undervärlden.
Det var här furien försökte dra Robin till helvetet.
Den är väl bara öppen när månen står i zenit?
Ja, för en furie. Men den har alltid funnits, min käre.
Man måste bara veta hur man öppnar den.
Vad i helvete?
Det var precis därifrån den kom.
Nimue.
Vi är här, allihop, som utlovat. Vi är här på riktigt.
Nu är det dags att arbeta och göra det De onda gör bäst.
Förinta ljuset.
Välkommen till Storybrooke, hjärtat.